Soarele călătorește către un nou răsărit.
Puțini dintre noi realizează cât le datorăm
celor responsabili pentru asta...
celor răspândiți printre noi,
anonimi, aparent obișnuiți,
pe care destinul i-a reunit pentru a repara, a vindeca,
pentru a ne salva de noi înșine.
Dacă evoluția poate face asta pentru infinitezimale creaturi,
de ce nu ar fi la fel și pentru aceste ființe umane ?
Dacă ar afla cineva adevărul despre mine, ce s-ar întâmpla ?
Atunci s-ar opri ?
Nu știu.
E o jucărie strălucitoare, nou-nouță,
și e toată numai a mea.
Sunt acolo, printre noi,
ascunși sau la vedere.
trecem printre ei pe stradă, fără să-i zărim
fără să-i suspectăm, fără să știm.
Ei au habar ?
Că sunt reuniți într-un scop comun,
o clară evidență, aceea de a fi extraordinari ?
Teleportarea, regenerarea tisulară,
nu mai sunt doar simple teorii.
Am văzut asta cu ochii mei.
iar când destinul nu-i mai ridică...
Mă numesc Hiro Nakamura. Vin din viitor.
Cum se vor mai feri ?
Poate că resimți constrângeri aici,
dar e o cușcă mult mai blândă decât cea în care te-ar închide ei.
Cât timp se vor mai putea ascunde...
înainte ca soarta sau originea lor imperfectă
îi va scoate din nou în prim-plan ?
Și de unde vor ști la ce să se aștepte
atunci când se va întâmpla așa ceva ?
Și nu e numai faptul că printre noi se află ființe speciale,
Ei duc și povara unui blestem.
Un virus care-i secătuiește de puteri
și-i poate ucide.
În ultimele câteva luni,
am descoperit ceea ce cred că este o epidemie.
O epidemie care afectează numai pe acești indivizi.
O boală care amenință cu eradicarea lor
iar astfel,
ne privează specia de avantajul evolutiv.
Fără această evoluție,
provocările lumii moderne...
încălzirea globală, terorismul, reducerea resurselor,
par poveri greu de suportat.
Soarta speciei umane este în pericol,
dar prin proceduri de cercetare bine finanțate,
putem opri dezvoltarea acestei boli.
Vă provoc pe fiecare dintre voi
să vă asumați această cauză, să duceți vestea în lume
și să luptați cu cei care vor să ascundă lumii acest adevăr.
Vă mulțumesc tuturor pentru prezență.
Un curs inspirat, dr. Suresh.
Mă întrebam dacă vă pot deranja
pentru un autograf.
Tatăl dvs. ar fi atât de mândru.
La fel și sora dvs.
Cine naiba ești și de ce mă urmărești ?
Nu trebuie să faci asta. Sunt o persoană insignifiantă.
Credeai că nu te-am recunoscut ?
- Ai fost la trei dintre cursurile mele. - Da.
Te-a pus compania să mă prinzi și să mă marchezi ?
Despre asta e vorba ?
Acum un an aș fi fugit dar acum s-a terminat !
Asta e bine, pentru că dacă fugeai,
n-aș fi putut să-ți mai ofer o slujbă.
Am mai trecut prin asta.
Și s-a terminat prost.
Unde te vei duce, dr. Suresh ?
Nimeni nu crede că ei există.
Am găsit cartea tatălui tău la departamentul de parapsihologie.
Între capitolele "hipnoză" și "răpiri extraterestre".
Nu te ia nimeni în serios.
Te consideră un nebun.
Eu însă nu.
Dacă te interesează să salvezi lumea,
mă poți măcar lăsa să-ți fac cinste.
Chiar au plecat ?
Deocamdată.
Trebuie să continuăm.
Fugim de 1200 de km.
Nu mai pot.
Nu avem de ales.
Și dacă nu reușim ?
Dacă ne prind, vor muri oameni.
Vor muri dacă nu fugim.
Marți vom fi în America.
Acolo putem găsi răspunsurile pe care le căutăm.
În plus, i-am promis mamei că nu te voi lăsa să încetinești.
"Căutați pentru crimă".
Toate cursurile opționale pe care le doream s-au completat.
Sus moralul. E prima zi.
Ar trebui să fii emoționată. Eu sunt.
Ție ți-e simplu să spui asta.
Tu nu înoți în apele tulburi
ale clasei a XI-a.
N-am niciun prieten. Sunt o pradă ușoară.
Te vei descurca.
Sunt la fel ca și copiii din Texas.
Cu excepția ei.
Poate că sunt ceva mai...
sofisticați, cei de aici,
Dar te vei integra.
Dacă spui tu.
Nu uita ce am vorbit.
Știu. Sunt Claire Butler.
Nu voi da greș.
Nu e vorba numai de nume.
Ci de toate.
Crede-mă. Cei de la companie sunt prin preajmă
și ne vor găsi, dacă nu interpretăm perfect
planul nostru.
De acum înainte...
trebuie să fii cu totul și cu totul ne-extraordinară.
Bine. Să nu ies nicicum în evidență.
Exact. Să nu ridici mâna să răspunzi
și nu cumva să te înscrii la majorete.
Haide tată. Astea sunt chestii din trecut.
Amestecă-te cu ei. Fii obișnuită, da ?
Am înțeles.
Știi, am putea începe prin
a nu mă mai conduce la școală.
Asta cam atrage atenția asupra mea.
Și, știi...
nu crezi că ar fi mai simplu pentru noi toți...
dacă aș avea propria mașină ?
Mama și cu mine voiam să-ți facem o surpriză
luna viitoare, de ziua ta.
Dar...
Doamne ! Nissan-ul Rogue ?
- Mulțumesc, tati ! - E a ta.
Ești cel mai bun tătic din lume.
Știu, știu.
Claire.
Problema e că...
îmi tot amintesc de câte ori
mi-am luat rămas bun de la tine în prima zi de școală.
Îmi pare rău că te-am făcut să treci prin câte ai trecut.
Sper că știi cât de mult te iubesc.
Scuze.
Nu se poate ! Iarăși !
Pregătiți-vă !
Trecutul nu e un loc prea sigur.
Nici pentru tine nu e prea sigur.
Doamne !
Tu ești Takezo Kensei !
Eroul meu !
Trebuie să te salvez !
Te mai rog o singură dată.
Ieși afară, cu mâinile ridicate.
Știu că e nașpa,
să-ți apară poliția la ușă în felul ăsta.
Am înțeles.
Dar așa se întâmplă când iei ostatici.
Vreau doar să mă asigur
că toată lumea iese teafără de acolo, da ?
Sus mâinile, amândoi.
Eu sunt ostatecul ! Împușc-o pe ea !
Împușc-o. Împușcă-l ! Eu sunt ostatică.
Eu sunt ostaticul ! Împușc-o !
Eu sunt ostatica ! Împușcă-l !
- Împușcă-l. - Împușc-o.
Pe ea ! Pe el !
Ea e, omule. Împușc-o.
Pe ea !
De unde ai știut ?
Bine, băieți, bună treabă.
Să curățăm locul.
Toate armele la arsenal.
De unde ai știut în cine să tragi ?
Nu știu. Tonul vocii. Contactul vizual.
Ostaticul mă privea în ochi.
Celălalt căuta ieșirea.
Majoritatea ar fi remarcat o armă sub cămașa infractorului.
Da... și asta, desigur.
Știi, tipii care trag ca tine,
își iau un bilet gratuit
și-și iau liber tot restul zilei.
Toată viața mi-am dorit să fiu polițist.
Iar 4 gloanțe în piept nu-mi vor schimba atitudinea.
Atunci vom prelungi povestea
și te vom face să transpiri.
Dar m-am gândit...care-i faza ?
Scoate-ți aia.
M-am gândit că s-ar potrivi una adevărată.
- Ei, o accepți ? - Da.
Da. Mulțumesc.
Mulțumesc mult.
Aprindeți becurile Bunsen,
Și aveți grijă.
Vrei să mori ?
Vorbești despre asta ?
Voiam să văd cât e de fierbinte.
Sunt sigur că e fierbinte.
Se numește "flacără".
Da. Mă prosteam și eu.
Așa cum ai făcut și azi dimineață
când ai sărit în fața mașinii ?
Nu-i nimic. Mi-ai făcut dimineața mai interesantă.
Mă numesc West.
Claire.
Ești nouă ?
Da.
Așadar, ce ești ?
Ce vrei să spui, mai exact ?
Ești una dintre ei...
sau dintre ceilalți ?
Nu cred că pricep la ce te referi.
Păi, să-ți explic.
Ești un robot sau un extraterestru ?
Pentru că toți cei din lumea asta sunt sau una sau alta.
Roboții fac ceea ce li se spune. Merg cu turma.
Extratereștrii fac ce vor.
Nu știu.
Am de ales ?
Cei mai mulți au de ales.
Tu din care categorie ești ?
Atenție, toată lumea.
În lupta pentru supraviețuire,
cel mai bun este
cel care învinge doborându-și
toți oponenții.
Cine a spus asta ?
Haideți, oameni buni.
Călătorii pe vasul Beagle.
Evoluționismul.
Știe cineva ?
Charles Darwin.
E vorba de Charles Darwin.
Întrebare simplă.
Pare a fi ziua mea norocoasă.
Cât vrei ?
10000 de lempira.
Te duc până la Sonora.
Adică la 1000 de km de granița americană.
Bine.
Sunteți căsătoriți ?
E sora mea.
Și mai bine.
Poți să mergi cu mine în față.
În visele tale.
Mergi cu mine sau nu mergi deloc.
Va sta cu mine.
Vom merge în spate.
Ai întârziat.
Cred că am ajuns la fix.
Cred că ceasul tău a rămas în urmă.
- Ia ghici ? - Ce ?
Astăzi, Max Grossman a încercat să mă sărute.
- Ce ? - D-le Parkman ?
- Da. - Vă pot vorbi o clipă ?
- Sigur. - Ne lași o clipă ?
Sigur.
E totul în regulă ?
Da, sunt doar puțin îngrijorată.
Molly a adormit în clasă săptămâna trecută.
Când am întrebat-o ce are,
mi-a spus că a avut niște coșmaruri.
Are o imaginație foarte bogată.
Și mi-am dat seama
că nu pot face nimic,
așa că mă strădui
s-o fac să se simtă în siguranță.
Știu că nu e treaba mea
dar situația dvs. nu e prea stabilă.
Situația mea ?
Rănile. Divorțul.
Divorțul mă privește.
Tot ce trebuie să știți e că Molly e iubită
și bine îngrijită și că se simte foarte bine.
Se chinuie, d-le Parkman.
De ce ? Pentru că a avut câteva coșmaruri ?
Din cauza asta.
Cam în urmă cu o săptămână a început să deseneze astea.
În fiecare zi, devin tot mai negative.
Doamne !
Trebuie să vă întreb,
ce e asta ?
Se regăsește în fiecare desen.
Mă scuzați.
D-le, cu tot respectul pentru dvs și pentru Hiro
au trecut aproape 4 luni
și nici urmă de el.
Poate că nu se mai întoarce.
Timp de aproape 30 de ani
mi-am privit fiul ca pe o mare dezamăgire.
Un visător care nu ieșea cu nimic în evidență.
Asta până când Hiro a început această căutare
și când i-am văzut puterea, curajul și înțelepciunea.
Este o moștenire
pe care trebuie să i-o transmit.
Nu. Voi aștepta întoarcerea lui Hiro.
Sunt un om răbdător.
Imposibil !
De unde ai luat ziarul ?
De pe biroul dvs.
Ce se întâmplă, d-le ?
Ce înseamnă asta ?
În 24 de ore...
voi fi mort.
Ce cauți aici, mamă ?
E timpul să mergem mai departe, mamă. E mort.
Nu ai de unde să știi asta.
Lasă-i lucrurile în pace.
O să le ceară când se va întoarce.
Ești beat.
Slavă Domnului că nu e tatăl tău aici să te vadă.
Sau pe tine, dacă asta mai poate conta.
Ți-ai ucis fratele.
Ai alungat-o pe Heidi. Ți-ai alungat copiii.
Dacă ai fi urmat planul nostru
dacă ai fi făcut ceea ce trebuia să faci,
acum ar fi fost în viață.
Când mă gândesc că era să te ascult.
Ești diabolică, mamă.
Ieși afară.
Am reușit !
Ce s-a întâmplat ?
Cum am ajuns aici ?
Eu te-am adus aici...
Erau gata să te găurească.
Nu merită să mori pentru 50 de galbeni.
Poți să-i spui lui Takezo Kensei să-și păstreze banii ăia blestemați !
Dar dacă nu ești Takezo Kensei
Atunci cine ești ?
Ce ai făcut ?
L-ai fugărit !
Ce-ai făcut ?
De ce i-ai împrăștiat ?
Dacă-i străpung inima conducătorului cu o săgeată
Aș fi un om foarte bogat.
Takezo Kensei ?
Cine ești ?
Un fel de călugăr ?
Ești îmbrăcat ciudat pentru un călugăr.
Și ai ochelari, precum un doctor.
Nu sunt călugăr.
Sunt cel mai mare admirator al tău.
Știu totul despre tine, Takezo Kensei.
Știu toate poveștile despre tine.
Eu ți-am furat sabia.
Tu ești eroul Kensei ?
Mă numesc Kensei.
Dar nimeni nu mi-a mai spus "erou".
Scuză-mă ! ?
Ai întârziat.
A fost prima zi de școală a fetei mele la liceu.
Am verificat ca totul să fie bine.
Și asta e cumva problema mea ?
Transportul de cartușe de imprimantă a venit noaptea trecută.
Știu. Am fost aici.
Și când vor fi instalate ?
Pentru că nu văd pe nimeni pe aici să facă asta.
O voi face eu în dimineața asta.
Și dacă nu eram aici să te supraveghez ?
Ești angajat aici de câteva luni, Butler.
Cred că e vremea să-ți asumi niște responsabilități.
Când eram eu adjunct,
eram gata înainte ca primul client
să pășească pe ușa aia.
Așa am căpătat asta.
Afacerile înseamnă competiție.
Trebuie să o ai în sânge.
Trebuie să vrei. Vrei, Butler ?
Vrei ?
Da, d-le.
Da.
Vom vedea.
Compania s-a format în urmă cu 30 de ani.
dintr-un grup de oameni cu aceeași orientare,
bărbați și femei, obișnuiți, care aveau darul
unor puteri extraordinare.
Voiau să-și ajute semenii.
Să-i găsească și să-i protejeze.
Noi îi găsim pe acei oameni,
și ne asigurăm că nu devin periculoși.
Uneori, asta înseamnă că încercăm să-i facem să înțeleagă
întreaga capacitate a puterilor lor.
Îi învățăm cum să le administreze
pentru binele umanității.
Uneori însă poate însemna eliminarea lor.
Cine naiba sunteți voi, să vă adjudecați dreptul de viață și de moarte ?
Dacă nu mă înșel,
tu însuți ai încercat să-i tragi un glonte în cap
unui om pe nume Sylar.
- Era un monstru. - Da.
Și voiai să-l omori pentru binele suprem.
Ai acționat sub principiul moral al protecției propriei specii.
Nu mai contează care era calea de ales pentru Sylar.
Nu mai reprezintă o amenințare. E mort.
Iar acum o ai pe Molly.
Tu și cu Matt Parkman îi asigurați protecția.
Noi nu ne băgăm în problema asta. Îți oferim sprijinul.
Avem resurse importante de oferit
Dr. Suresh.
Epidemia.
Vorbeai despre boala
care a ucis-o pe sora ta, Shanti.
- Virusul. - Da.
Avem fondurile necesare pentru cercetările tale.
Îți dai seama ce s-ar întâmpla
dacă virusul ar suferi mutații încrucișate
în populația generală ?
Tipul de cercetare despre care vorbești
este extrem de costisitoare.
Crede-mă. Asta nu ar fi o problemă.
Să spunem că avem un Fort Knox personal.
Să iau asta ca pe un accept ?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
La masă !
Nu ar trebui să mănânc niște legume
din când în când ?
De aceea ți-am luat o pizza vegetariană,
Cicălitoare mică.
În plus, ți-am adus desertul preferat.
Încerci să mă duci cu zăhărelul pentru că nu gătești niciodată.
Mi-e dor de Mohinder. El gătește.
Și eu pot să gătesc.
Doar că mă gândeam că e mai comod să comand pizza.
Avem mai mult timp să stăm de vorbă.
Despre ce ?
Asta ? Vrei să spui că ai luat examenul de detectiv ?
Cu brio. De ce ? Ești mândră de mine ?
Depinde. Ai copiat ?
De ce m-ai întrebat asta ?
Pentru că poți citi răspunsurile din mințile oamenilor,
Nu e corect.
Nu e așa. E talentul meu nativ.
Doar nu consideri că un jucător de baseball trișează
numai pentru că are o constituție atletică ?
Nu e același lucru iar tu știi asta.
Nu.
De fapt voiam să discut cu tine
despre desenele astea pe care le-ai făcut la școală.
Schimbi subiectul.
D-ra Gerber e îngrijorată. Și eu, la fel.
Dacă nu vrei să discuți despre examenele tale
Nu vreau să vorbesc despre visele mele.
Molly.
Vreau să te ajut. Nu vreau să fii...
Am spus că nu vreau să vorbim despre asta !
Pot să termin de mâncat în camera mea ?
Sigur. N-ai decât.
[radio playing slow spanish music]
Cartea asta e incredibilă, Alejandro.
- Omul ăsta a înțeles totul. - Da.
Dacă știe cauza, trebuie să știe și un leac.
Da. Așa e. Dumnezeu nu mi-ar fi făcut așa ceva...
fără să-mi dea o șansă de izbăvire.
Maya, nu e vina ta.
Trebuie să crezi asta.
Nu încetezi să spui asta
dar cuvintele tale nu-mi ușurează povara, Alejandro.
Mai ales când știu ce se poate întâmpla.
Nu se va întâmpla nimic.
Atât timp cât sunt cu tine n-o să pățești nimic.
De ce ne-am oprit ?
Băieți...
veniți cu mine.
Stai aici.
Care-i problema ?
Înțelegerea noastră financiară... Am spus 10000 lempira ?
De fapt, voiam să spun...
10000 lempira
pentru fiecare...
Nu. Îmi amintesc că ai spus "pentru amândoi"
Mă scuzi.
Am greșit
Am vrut să spun că...
tu vei merge în spate...
iar sora ta merge în față, cu mine.
Ți-am spus că va sta cu mine.
Asta e...
...oferta. O accepți sau nu
Ticălosule !
Nu ! Nu înțelegi... pentru numele lui Dumnezeu...
Faci o mare greșeală...
Claire !
Frumoasă mișcare, balerino.
Ce gust are podeaua ?
Ești în regulă ?
Nu le asculta pe ele.
O să mă duc să caut fluturașul.
- Mulțumesc. - Pentru nimic.
Robotule.
Deci acum sunt sunt robot ?
Din câte-mi pot da seama.
Bun. Fluturașul, te rog.
Nici nu mă cunoști.
Știai răspunsul azi
în clasă, dar nu l-ai spus.
Nu vrei ca lumea să știe că ești deșteaptă.
M-ai citit imediat, nu ?
Recunosc un robot când îl văd.
Haide, Martha.
E doar o săritură pe spate de pe turn.
Și știi că fetele te vor prinde.
Lăsați-o în pace, da ?
În regulă, în primul rând, nu te cunosc.
Și în al doilea rând, în calitate de șefă a majoretelor
îmi stă pe deplin în putere să recrutez fete talentate
când le văd.
Cred că Martha are ce-i trebuie
ca să fie o majoretă.
Deci poți să sari pe spate de pe turn ?
Ce-i așa mare lucru ?
Dacă e așa de ușor, ce-ar fi să încerci și tu ?
De fapt, dacă poți să faci o săritură cu spatele de pe turn,
Martha iese din discuție.
Bine. O fac.
Ar trebui să fie distractiv.
Așteptăm.
Ai dreptate. Nu pot s-o fac.
Ce m-ai șocat.
Ajutor ! Ajutor !
Ajutor !
Nu-mi face rău ! Nu-mi face rău ! Nu !
Nu !
Te văd.
E în regulă. E în regulă.
E în regulă. A fost doar un vis.
- A fost doar un vis. - Dumnezeule, poate să mă vadă.
Tu l-ai văzut ?
Ai văzut cum arată ?
În regulă, tu spune-mi unde e,
iar eu o să mă ocup de el.
Nu. E prea periculos.
Dacă îți spun unde e,
te va omorî și pe tine.
Nu. Nu, nu, nu. N-o să moară nimeni.
Îți promit.
Îți promit. Sunt aici.
Nu pleca, te rog.
De ce mai ești aici ?
Încă mai ești în pauză.
Da, așa e.
Trebuia să fii la parter acum cinci minute.
Clienții stau la coadă.
Îmi terminam cafeaua.
Nu, ai terminat.
Treci acolo.
Câteva înghițituri, atâta tot.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine.
M-ai auzit ?
Te aud foarte bine.
Acum mă auzi.
M-am săturat de rahaturile tale.
De acum încolo, o să lucrez când și cum simt eu.
Voi lua pauze când vreau eu.
Și n-o să mai îmi zici nicio vorbă urâtă
de-acum încolo.
- Ai înțeles ? - Da.
Ești sigur ?
Da. Da.
Nu pricep.
Takezo Kensei legendarul samurai
Tata îmi citea povești despre cel care
nici măcar nu e japonez ?
Trebuie să fac pipi.
Ești sigur că ești Takezo Kensei ?
Bun nume, nu ? "Kensei" înseamnă "sabia sacră".
Oamenii se gândesc de două ori înainte de a glumi pe tema asta.
M-am gândit la asta când am venit aici, din Anglia.
Ești englez ?
Ce surpriză.
Știi, sunt foarte puțini localnici pe-aici
cu care pot să vorbesc cum trebuie.
Slavă Domnului cu tine, tinere.
Scuze. Scuze.
Am venit cu unul dintre puținele vase comerciale
pe care împăratul le lasă să treacă.
Vasul a plecat încărcat cu ceai,
iar eu am plecat să-mi caut norocul.
Ar trebui să vezi cu ce am fost plătit
ca să-i alung pe bandiții ăia.
Kensei Takezo nu luptă pe bani.
Luptă pentru onoare.
Serios ? Atâta timp cât mă pot lipsi de onoare,
nu-i o sarcină grea.
Găsesc o brută,
îl pun pe un cal, îl trimit pe câmp,
și îi spun să țipe
cum că el e fiorosul Kensei.
Apoi mă ascund sub creanga unu copac
și încep să elimin gărzile negre una câte una.
Asta înseamnă să lupți necinstit !
Asta înseamnă să lupți cu cap, domnule.
Ce vrei ? Îl plătesc corect.
Dacă supraviețuiește.
Nu. Nu se poate.
Nu.
Eu vin din viitor. De peste foarte mulți ani de acum.
Faptele tale nobile vor deveni parte din istoria noastră.
- Din viitor ? - Da.
- Asta-i bună. - Nu, e adevărat.
Știu ce se întâmplă cu tine.
Când am fost mic, am citit "Muncile lui Takezo Kensei".
Cum ai ucis ursul negru din Sakashita,
iubirea ta pentru fiica fierarului
și înfrângerea teribilului războinic cu barbă albă
și salvarea satului Otsu.
- Otsu ? - Simți miros de fum ?
Ce sat e ăsta ?
Probabil e Otsu.
D-le, îmi spuneți ce se întâmplă ?
Voi muri.
Mesajul e limpede.
De la cine e ?
Nu știu.
Poate fi de la oricare dintre ei.
Ei ?
Cu toții...
...sunt foarte puternici.
Ai fost un prieten loial și de încredere.
Acum vreau să pleci.
Nu ești în siguranță, alături de mine.
Nu pot.
Nu vă pot abandona acum.
Vă voi ajuta în luptă, pentru Hiro.
Prea bine...
Dacă va fi să luptăm, am nevoie de o sabie.
Îmi poți găsi una ?
Revin cât pot de repede...
E în regulă.
Lasă-mă s-o văd.
Nu tratez amenințările cu moartea cu nepăsare.
Cineva ne joacă o farsă.
Oare ?
Charles Deveaux. Linderman.
Soțul tău. Toți.
Morți.
Acum au rămas nouă.
Deci crezi că unul din noi a trimis asta ?
Da.
Pentru durerea pe care o provocăm.
Pentru oamenii omorâți.
Suferința noastră nu are sfârșit.
Am căutat izbăvire
ajutându-l pe Hiro să-și îndeplinească destinul
de a salva lumea.
Cum l-ai ajutat pe fiul tău ?
Angela.
Plec în Japonia diseară.
Îți sugerez să dispari și tu.
Ce s-a întâmplat aici ?
Hoții. Ne-au luat tot.
Nu mai e nicio Divinitate care să ne apere ?
Nu. Am schimbat istoria.
Satele ard. Chestiile alea se întâmplă.
Dar nu așa !
Viitorul ar putea să nu existe așa cum îl știu eu.
Niciun viitor. Fără mașini. Fără Ando.
Fără mine.
Dumnezeule !
Nu trebuie să te agiți din orice, micuțul meu prieten ciudat.
Poftim, ia niște sake. Îți va lumina ziua.
Nu, uită de sake ! Trebuie să fii un erou.
Statul de erou n-a umplut vreodată sacul cuiva
cu sare și șofran.
E pierdere de timp, da ?
În povești, tu ești recompensat
cu mai mult aur decât împăratul.
Și ai luat-o pe fiica fierarului,
cea mai frumoasă femeie din întreaga Japonie, drept prințesa ta.
Ți-am dat totul pentru a ne apăra.
Acum casele noastre sunt arse din temelii.
Hoții mi-au luat tatăl drept ostatic.
Iar tu stai și bei ?
Nu trebuie să strici ziua tuturor.
Ai jurat să te lupți cu ei.
Așa e, Yaeko.
Dar omul ăsta mi-a stat în cale.
Sabia mea !
E sabia tatălui meu.
El a călit-o.
Ți-a dat-o ca plată pentru protecția noastră.
Ea e fiica fierarului ?
Și nu cred că vrea să fie prințesa mea.
Stai !
Fiică a fierarului ! Unde te duci ?
Cineva trebuie să-mi salveze tatăl.
Dacă Kensei nu e în stare...
...o voi face eu.
Stai ! Nu pleca !
- Nu ? - Nu.
Trebuie să-l salvezi pe fierar
și s-o faci pe fiica acestuia să se îndrăgostească de tine.
Trebuie să devii legendarul erou japonez
care ești destinat să fii.
Trebuie să te lupți cu ursul negru.
Trebuie să te lupți cu cei 11...
Singurul lucru pe care trebuie să-l fac e să-mi găsesc ceva de băut.
Haide.
O să fie tare greu !
86 de zile consecutive de soare.
Mai mult de atât nu se poate.
Așa-i, Lyle ?
Nu știu. Cred că da.
Deci, Claire,
Lyle spunea că primea zi la școală a trecut...
nemarcată de vreun eveniment.
Dar la tine ?
S-a întâmplat ceva special ?
Nu.
Nu, nimic.
Am trecut neobservată.
De parcă nici nu eram acolo.
Foarte bine, scumpo.
Și tu, dragule ?
Eu ?
S-a întâmplat ceva interesant azi
în "Regatul copiilor xerox" ?
Am făcut un calendar pentru niște bunici
și un coleg de serviciu a cumpărat niște gogoși.
Grozav.
Cred că e nemaipomenit modul cum ne-am acomodat cu toții
noilor noastre vieți de aici.
E foarte motivant.
Familia Bennet a primit lămâi și ce am făcut cu ele ?
Limonadă ?
Exact.
Sunt de aceeași părere.
Tuturor ne merge bine, mai puțin Dl. Muggles.
Nimeni nu știe că ai câștigat
două campionate regionale
și cinci campionate pentru toate rasele.
Sărmanul de tine.
Cum să te mai întorci la fermă
după ce ai văzut Parisul Vesel ?
Nu-i așa ? Ba da.
Mulțumesc.
Trebuie să fie de la serviciu.
Scuzați-mă.
Scuze.
Ei bine ?
Au mușcat în sfârșit momeala.
Mi-au luat urma în Cairo.
M-am infiltrat.
Bun.
Piesele încep să se așeze la locul lor.
Numai...
să fii atent.
Păzește-ți spatele.
Și noi doi o să distrugem compania asta.
Nu.
Ce-am făcut ?
N-am vrut s-o fac.
Știu că n-ai vrut.
Nu-ți fă probleme...
Doamne !
Doamne ! Ce-am făcut ?
Trebuie să mergem.
Trebuie să ajungem în SUA.
La New York.
Doctorul acela e singurul care te poate ajuta.
Haide...
Maya, ascultă-mă.
Dă-mi mâna, să mergem.
Și ceilalți ?
Vom merge într-un loc sigur...
Și acolo îi vom îngropa. Să mergem.
De ce mă suni ?
Nu știu. Nu sunt sigură.
Să n-o mai faci.
- Trebuie să plec. - Nu, stai.
Ascultă, știu de ce faci asta.
Am înțeles. Și mie mi-e dor de el.
Doar... am nevoie de cineva cu care să vorbesc.
Nu știu dacă mai pot să fac asta.
Ce să faci ?
Să nu fiu cine sunt cu adevărat.
Și știu că nu pot fi cine vor ei să fiu.
Și pur și simplu simt că o să explodez.
Știu că ești în căutare de răspunsuri.
Cu toții suntem.
Dar crede-mă, nu sunt eu omul...
care să ți le dea.
Îmi pare rău.
Ando !
Dintre toți, nu m-am așteptat să fii tu.
D-le, am adus-o.
Domnule !
Ce încerci să faci ? Să-l omori pe sărmanul nenorocit ?
Scuze.
Târăște-l undeva unde rămâne uscat.
Și ai grijă să respire. Pentru numele lui Dumnezeu.
Ai dreptate, șefu'.
Căutăm 9-1-0-9.
Numerele sunt pe partea asta.
Trebuia să fie pe al treilea rând din spate.
Șefu' ! Acolo !
M-am gândit să păstrez o cutie pentru mine.
Ce-o să faci cu o duzină de iPoduri ?
- De-abia știi să umbli cu un calculator. - Ce știi tu ?
Ce naiba ?
Poate am greșit numărul.
Nu, numărul e corect. Altceva nu e în regulă.
Ce-i aia ?
Voi ce naiba faceți aici ?
Unde sunt iPodurile ?
L-ai auzit. Cum ai intrat aici ?
Poate asta o să vă împrospăteze memoria.
Ce naiba a fost asta ?
Tu cine naiba ești ?
Am spus,
"Cine ești ?"
Cum te numești ?
Nu știu.
Traducerea: biotudor, veverița_bc / xai Sincronizarea pentru ESiR: geoflp
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro